En sann historie
9. mars 1928
Walter? Nå må du våkne.
- Ti minutter til. - Du kan sove lenge i morgen.
Stå inntil veggen.
Sånn. Der, ja! Sett deg. Maten blir kald.
Det er frokostblanding. Den skal være kald.
Vennen min? Nå er vi framme.
Her er bøkene. Inn med deg.
Ja, frue. De skal få snakke med en bestyrer.
Nå kommer hun. Et øyeblikk, så får De henne.
Du får ta deg av denne kunden.
Hei, hva kan jeg bistå med? De ringer fra en partstelefon.
Det hender at noen lytter på linjen. Hva er det han gjør, da?
- Uff, da. - Går det bra her?
Ja, sir. Det var problemer med forbindelsen.
Hei på deg. Har du hatt det fint på skolen?
Vi lærte om dinosaurer. Og jeg sloss med Billy Mankowski.
- Han slo meg. - Slo du igjen? Bra.
Det er regelen. Ikke slå først. Bare vinn til slutt.
- Hvorfor slo han? - Fordi jeg slo ham.
Var det du som slo først? Hvorfor det?
Han sa at pappa dro fordi han ikke likte meg.
Faren din traff deg ikke. Han kan ikke mislike deg.
- Hvorfor dro han, da? - Fordi...
Da du ble født, kom det noe annet i posten.
Esken var litt større enn deg. I den lå noe som heter ansvar.
Noen synes at ansvar er det skumleste i hele verden.
Dro han på grunn av det som lå i esken?
- Det er jo bare dumt. - Helt enig.
- Gikk jeg glipp av "Amos'n'Andy"? - Du gjorde visst det.
Nå er det leggetid.
- Skal vi på kino i morgen? - Det går en ny Charlie Chaplin-film.
Og en ny føljetong som heter "Den mystiske flyver".
Det er ingen som vet hvem han er. Derfor er han så mystisk.
Hallo? Hei, Margaret.
Bare bra.
Når meldte hun ifra om at hun var syk?
Hva med Myrna? Hun trenger flere vakter.
Nei. Nei da. Jeg bare...
Jeg sa til Walter at vi skulle gå på kino.
Greit. Bare til fire, da.
Da ses vi.
Det er smørbrød og melk i kjøleskapet. Mrs. Riley og datteren kommer.
- Jeg klarer meg selv. - Jeg vet det. De skal se til huset.
I morgen skal vi gå på kino.
Så tar vi trikken til Santa Monica og går en tur. Høres det fint ut?
- Jeg er hjemme før det blir mørkt. - Jeg er ikke mørkredd. Jeg er aldri redd.
Det vet jeg vel.
Nå må du være flink. Jeg er glad i deg.
Det er krøll herfra til Ohio.
- Han vil snakke med en overordnet. - Jeg trenger underskriften din.
Kontakt Omaha. Vi kan koble via deres sentral. Kom igjen.
Christine! Jeg ville si deg noe.
Jeg har fulgt med, og jeg er svært imponert.
Ledelsen ville ikke ha bestyrerinner. Men du er like god som mennene.
- Takk, Mr. Harris. - Kall meg Ben.
Vi trenger en leder til Beverly Hills. Jeg kan skrive en anbefaling.
- Så hyggelig. Tusen takk, sir. - Kanskje vi kan...
Kan vi snakkes på mandag? Tusen takk!
Walter?
Vennen?
Walter?
Vennen!
Walter?
Nå må du komme inn.
Susie, har du sett Walter?
- Nei, Mrs. Collins. - Beklager.
Walter?
Walter.
Kan jeg få politistasjonen?
Mitt navn er Christine Collins. Nr. 210, North Avenue 23.
Jeg vil melde fra om et savnet barn.
- Hvilket forhold har du til barnet? - Det er sønnen min.
- Hvor lenge har han vært borte? - Jeg kom akkurat hjem fra jobb.
Det kan være siden i morges eller i en time.
- Har du sett i nabolaget? - Ja.
- Han har nok glemt tiden. - Han holder seg her når det er mørkt.
- Kan dere sende noen hit? - Regelen er at vi må vente i 24 timer.
Hva?
9 av 10 er hjemme neste dag. Vi kan ikke lete etter alle som glemmer tiden.
Walter gjør ikke sånt.
Beklager, men alle foreldre sier det samme.
Vær så snill.
Sånn er det. Jeg noterer navnet, men det er alt til i morgen.
Da har han sikkert kommet hjem.
Våre tanker går til Mrs. Christine Collins fra Lincoln Heights.
Hennes lille gutt, Walter Collins, forsvant for snart to uker siden.
Hun er ikke i vår menighet, men vi ber for henne i dag.
Slik vi har gjort hver dag siden vi hørte om det inntrufne.
På radioen og i avisene får vi høre at Los Angeles-politiet gjør sitt ytterste -
- for å gjenforene mor og barn. Det er helt sikkert sant.
De er kjent som det mest voldelige, korrupte og inkompetente distriktet -
- på denne siden av Rocky Mountains, så jeg vet ikke om det sier så mye.
Hver dag dukker det opp lik langs Mulholland og inne i byen -
- takket være politimester James Davis og hans såkalte Gun Squad.
Daglig overses vanlige borgeres behov til fordel for grådighet og profittjag.
Dag for dag synker byen dypere ned -
- i en hengemyr av frykt, trusler og korrupsjon.
En gang var det englenes by. Nå er Los Angeles blitt et sted hvor-
- de som verner om oss, er blitt tyranner.
Hvor lovens menn er hevet over loven.
Jeg skjønner. Jeg ringer tilbake om et par uker. Mange takk.
Las Vegas savnetregister. Det er Christine Collins.
Har dere funnet noen barn som passer til Walter Collins' signalement?
Greit. Ja, dere må bare ringe. Jeg ringer tilbake om en ukes tid. Takk.
20. juli, 1928
To dollar.
Pokker, jeg har glemt lommeboka. Kan jeg betale senere?
Ingen krita. Jeg ringer politiet. Jeg er lei av loffere.
Jeg har bare glemt lommeboka. Jeg skal gå og hente den.
Det tar 5-10 minutter.
- Har du sikkerhet? - Mitt eget kjøtt og blod.
Du blir her. Jeg kommer straks. Ikke skap deg nå.
Han er snill som stoler på oss. Vent her, så henter jeg lommeboka.
Ti minutter, så ringer jeg.
Helvete heller.
Myrtle? Hei, det er Harve nedpå kafeen. Kan jeg få sheriff Larsen?
Jeg har problemer med linjen. Jeg kommer ikke gjennom.
Mrs. Collins?
Politistasjonssjef JJ Jones, Lincoln Park. Vi jobber med savnede og rømte barn.
Deriblant din sønn.
Han lever, Mrs. Collins.
Politiet fant ham for to dager siden i Illinois. Han har det fint.
Han var sammen med en loffer som nå er etterlyst, men gutten har det fint.
Takk.
Stort presseoppbud.
Historien fikk en lykkelig slutt. Det er sånt folk vil høre om.
Vi må forte oss.
Takk, karer. Dere får snart en uttalelse. Først må vi gjenforene mor og sønn.
La meg få presentere deg for politimester James E. Davis.
Vi får lite skryt i pressen for tiden.
Det er fint med en gladsak. Har karene behandlet deg fint?
Jeg måtte vente i et døgn med meldingen.
Bortsett fra formalitetene.
- Veldig fint. - Så bra.
Det kan du si til pressen. Politiet...
Kvinnfolk. Vent litt.
Nå? Skal dere ikke...?
Det er ikke sønnen min.
Hva? Hva er det du mener?
- Det er ikke sønnen min. - Du tar nok feil.
- Jeg tar ikke feil. - Fem måneder har gått. Han er tynnere.
- Jeg kjenner da igjen min egen sønn. - Du er i sjokk, og han har forandret seg.
- Hva heter du, gutt? - Walter Collins.
- Det er et vanlig navn. - Hvor bor du?
Jeg bor i nr. 210, Avenue 23 i Los Angeles i California.
Det er mammaen min.
Hør her, Mrs. Collins. Du kjenner deg usikker, og det er ikke annet å vente.
Gutter vokser så fort. Vi tok forbehold om det.
- Det er ingen tvil om at det er din sønn. - Det er ikke Walter.
Det er ikke Walter sånn som du husker ham. Ta ham med hjem på prøvetid.
Prøvetid?
Når han er hjemme igjen, og du får tid til-
- å komme deg etter sjokket, ser du at det er Walter.
Jeg lover. Du har mitt ord på at han er sønnen din.
Hvis du får noen problemer, kommer du til meg. Jeg ordner opp.
Det lover jeg. Stol på meg.
Mrs. Collins, han har ikke noe annet sted å gjøre av seg.
Vær så snill.
Kanskje jeg ikke tenker helt klart.
- Greit. - Du tenker ikke helt klart.
Takk skal du ha. Nå må dere snu dere.
- Er det godt å få ham hjem? - Hva følte De?
- Det er ikke lett å sette ord på det. - Det var et sjokk.
Hun kjente ham ikke igjen. Han har vært gjennom mye.
Hvordan har du det? Godt å være hjemme?
Los Angeles-politiet må takke sheriffkontoret i DeKalb.
De gjorde dette mulig. Husk at vi alltid står til tjeneste.
- Kan vi få et bilde av mor og sønn? - Selvfølgelig.
Litt tettere. Sånn.
Var det godt?
- Vil du ha mer melk? - Nei.
Nei takk.
Du er helt sotete etter togturen. Du må ta et bad.
Pysjamasen ligger på senga.
- Gikk det bra? - Jeg ramlet. Dumme badekar!
Det går bra.
Du er omskåret.
Ut med deg. Kom igjen.
Da jeg målte Walter sist, da jeg målte sønnen min, -
- var han mye høyere enn deg.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Hvem er du?
Han er ikke sønnen min. Jeg vet ikke hvorfor han påstår det.
- Han skulle få finne seg til rette. - Han er 7 cm kortere.
Du kan ha målt feil. Det finnes nok en forklaring.
Han er omskåret. Det er ikke Walter.
Mrs. Collins.
Han var borte i fem måneder. Sammen med en ukjent landstryker.
Hvem vet hva en sånn gærning kan ha gjort?
Han kan ha fått ham omskåret.
Og gjort ham kortere?
- Hvorfor hører du ikke på meg? - Jeg gjør jo det.
Og jeg skjønner. Han er annerledes. Dere har hatt det tøft.
- Du må hjelpe ham i gjenge igjen. - Det er ikke sønnen min.
Hvorfor holder du på sånn, Mrs. Collins? Du kan fint ta deg av gutten.
Du tjener nok til å ta deg av ham, så hvorfor skyr du ansvaret?
Jeg skyr ingenting! I hvert fall ikke ansvar!
Jeg passer til og med på gutten. Men dere har sluttet å lete etter sønnen min.
Hvorfor skulle vi lete når vi har funnet ham?
Fordi dere ikke har funnet ham.
Identiteten ble fastslått av de skarpeste hodene innen det feltet.
- Folk som vet hva de driver med. - Og det gjør ikke jeg?
Jeg... Jeg beklager.
Jeg er takknemlig for innsatsen. Dere har mye å gjøre.
Jeg ønsker ikke å lage bråk. Det har bare skjedd en feil.
Jeg trenger din hjelp slik at jeg kan finne gutten min før det er for sent.
Vær så snill.
Jeg skal ikke forstyrre mer. Beklager at jeg ble så oppøst. Jeg er lei for det.
Sara, la meg få dr. Tarr på telefonen.
Mrs. Collins? Dr. Earl W. Tarr.
Stasjonssjef Jones sendte meg. Jeg blir konsultert på noen saker.
- Jeg trodde ikke at han trodde på meg. - Nå skal vi nok finne vi ut av det.
Hvor er guttungen?
Der, ja. En kjekk, ung mann.
Han har dine øyne, ikke sant? Og nesen er litt lik.
Han er i god form til tross for det han har vært gjennom. En robust, liten fyr.
Jeg trodde du kom for å hjelpe meg.
Jones sa at gutten har forandret seg fysisk og ba meg om å lette morens uro.
Det er ikke ham jeg er urolig for, for det er ikke sønnen min.
Slike utsagn hjelper neppe på guttens selvfølelse.
Jones sa at høyden var annerledes.
Kom.
Still deg inntil veggen.
Han er 7 cm kortere.
Det er ikke så rart, Mrs. Collins.
Det er kjent at traumer kan påvirke barnets vekst.
Etter fem måneders stress kan ryggraden ha krympet.
Det er uvanlig, men det er fullt mulig.
Og omskjæringen?
Kidnapperen syntes vel at det var på sin plass.
Omskjæring er hygienisk sett forsvarlig. Det må ha vært traumatisk.
Det er ikke rart at han har fortrengt minnet.
Ser du? Det finnes en medisinsk forklaring på alt.
Det er fint at du spør. Du bør kjenne til alle forandringer han gikk gjennom.
Burde ikke jeg se om det er sønnen min? Jeg er moren.
Med andre ord er du ikke objektiv.
Du ser med et svært følelsesladet blikk på en gutt som har forandret seg.
Han er ikke den samme lenger. Akkurat som guttene som drar i krigen.
Morshjertet, drevet av intuisjon og følelser, ser endringene og protesterer.
Insisterer på at det ikke er din sønn.
Men det er ikke til å komme fra.
Jeg er villig til å prøve teorien objektivt, Mrs. Collins. Er du det?
- Det er en skandale! - Ta det med ro, og hør etter.
Nei, nå er det du som skal høre etter. Hør på meg.
Den såkalte legen dro meg rundt i nabo- laget som om jeg ikke kjente ungen min.
- Hva var konklusjonen? - Det han regnet med.
- Du må ha sagt hva det ville være. - Det er ikke noe å skamme seg for.
Min skam har ingenting med saken å gjøre.
Dere kaster bort tiden mens dere burde lete etter ham.
Konklusjonen er endelig, Mrs. Collins.
Jeg vil ha den skriftlig slik at jeg kan imøtegå den.
Greit.
Ja. Adjø.
Jeg er forsynt. Kan jeg gå på rommet nå?
Ja.
God natt, mamma.
Ikke si det!
Jeg er ikke moren din.
Jeg vil ha tilbake sønnen min. Du er ikke min sønn!
Jeg vil ha tilbake gutten min.
Jeg vil ha min sønn! Pokker ta deg.
Jeg vil ha gutten min.
Jeg skulle ikke ha kjeftet på deg.
Du er bare en liten gutt, og du skjønner ikke hva du gjør.
Hvilken skade du gjør. Men gutten min er alt for meg.
Jeg har bare ham.
Uansett hva politiet sier, eller hva resten av verden tror, -
- så kjenner både du og jeg sannheten, ikke sant?
Vi vet at du ikke er Walter.
Du må si at du ikke er sønnen min, slik at de kan finne ham.
Vær så snill.
Vi kan snakke mer i morgen.
Er det Mrs. Christine Collins?
Mitt navn er Gustav Briegleb. Jeg er pastor i St. Pauls presbyterianske kirke.
Jeg har hørt deg på radioen. Takk.
- Har du lest dagens Times? - Nei.
Du bør kanskje ta en titt. Kom hit på frokost etterpå.
Om en times tid? Vi bør snakke sammen.
Hallo?
"Den mystiske saken..."
"Politiet ga barnespesialist Tarr i oppdrag å undersøke Walter Collins"-
- "grunnet hans vekttap, blekhet og uro etter at han kom hjem til moren."
De har ordlagt seg fint. "Etter at han kom hjem til moren."
De fastslår at du er moren. I tillegg høres det ut som om du er problemet.
Politiet uttrykker bekymring for guttens velferd hos deg.
Spis litt eggerøre. Den er god.
"Jeg undersøkte gutten grundig, og han har opplevd mye. Når tiden er inne,..."
... får vi nok guttens versjon. Men først når han stoler på tilhøreren.
Det er det som saknes. At noen tror på ham.
I mine undersøkelser fant jeg ingenting som bestrider politiets funn.
Hvorfor gjør de det?
De vil ikke vedgå feil og si at de har funnet feil gutt.
Alle vettuge lesere gjennomskuer det.
Dessverre utelukker det halve leserkretsen til Times.
Min livsoppgave er å avdekke alt det L.A.-politiet ikke vil at vi skal vite om.
De styres av vold, misligheter, drap, korrupsjon og trusler.
For to år siden sa politimester Davis...
Vi skal få bukt med våpenterroristene. Jeg vil ha dem døde, ikke levende.
Politiet skal ikke vise de kriminelle nåde.
Han håndplukket 50 brutale politimenn.
De fikk skyte alt og alle. Hans såkalte Gun Squad.
Ingen advokat, rettssak, kritikk, suspensjon eller undersøkelser.
Bare en hel masse lik. På likhuset, sykehuset, langs veiene.
Ikke fordi politiet ville bekjempe kriminalitet.
De ville bli kvitt konkurransen.
Cryer og halve politiet er kjøpt. Hasard, prostitusjon, smugling.
Når folk får gjøre som de vil, slik Herren lærte i Edens hage, gjør de nettopp det.
De tåler ikke uenighet, kritikk eller å bli skjemt ut.
Du kan skjemme dem ut, og det liker de ikke.
De kommer til å gjøre alt de kan for å fornedre deg. Jeg har sett det før.
Jeg ville treffe deg for å fortelle hva du har i vente.
Og hjelpe deg hvis du gjør det likevel.
Mange takk for det, for alt du har fortalt.
Det er ikke et kall for meg. Jeg vil bare finne sønnen min.
Mange sønner er blitt ofret fordi det har vært hensiktsmessig.
Din sønn er ikke den første. Går du riktig fram, kan han bli den siste.
Han hadde to hull som måtte fylles. Han sloss litt, men det ordnet seg.
Sønnen din hadde et lite mellomrom mellom fortennene. Et diastem.
Det har ikke han der inne.
- Kan det endre seg over tid? - Det kan skje, ja.
Men vevet mellom Walters tenner for- hindrer det. Der må det en operasjon til.
Det er helt klart at han ikke er blitt operert.
- Kan du tenke deg å gi meg det skriftlig? - Unnskyld meg. Ja, faen heller.
Bedøvelsen gir seg visst.
Kanskje vi skal skrive brevet først. Så kan han få tenke seg om.
Da må han ha forandret seg. Hvem er jeg?
- Du er frøken. - Lærere har også navn. Hva heter jeg?
Jeg husker ikke. Jeg vet hvem du er, men jeg husker det ikke.
Mrs. Fox. Finn plassen din.
Finn plassen din, sa jeg. Du må vite hvor den er.
Du har sittet der i over et år.
Hvis det er din sønn, spiser jeg linjalen. Jeg er villig til å si det i retten.
Eller til selveste president Calvin Coolidge.
Takk.
Vi ses til sendingen i kveld. Lykke til.
Mitt navn er Christine Collins. God morgen.
Den 10. mars ble min 9 år gamle sønn, Walter, borte.
Etter fem måneders etterforskning ble en gutt funnet i DeKalb i Illinois.
De sa til meg, og til dere, at det var min sønn. Det var det ikke.
Los Angeles-politiet tok feil. Derav de såkalte forandringene.
Lærere og leger bekrefter at det ikke er min sønn. Dere får uttalelsene i morgen.
Jeg har gitt politiet anledning til å vedgå feilen og gjenoppta letingen.
Siden de nekter, er jeg nødt til å gå ut offentlig.
Jeg håper at det får dem til å gjenåpne saken og finne min sønn. Mange takk.
Morelli!
Hent det Collins-kvinnemennesket. Og Bill, bruk bakveien.
Denne veien.
- Hvorfor tar vi bakveien? - For å unngå pressefolkene.
Sett dere så lenge. Jones kommer snart.
- Canadas politi er på tråden. Ybarra? - Er en elg borte?
En gutt må sendes til Canada. Han bor hos en slektning på en gård i Wineville.
- Jeg kan ta den. - Takker.
Mrs. Collins. Gutten kan vente her.
Her. Du byr sannelig på problemer, Mrs. Collins.
- Det er en pinlig sak for oss. - Det var ikke meningen.
Nei visst. Du sa at vi ikke ser forskjell på folk som en takk for innsatsen.
- Liker du å gjøre narr av oss? - Selvfølgelig ikke. Bare finn ham.
Vet du hva, Mrs. Collins? Du vil ikke være mor lenger.
Du likte å være fri. Du slapp å tenke på gutten.
Du kunne gjøre hva du ville, treffe hvem du ville.
Men så fant vi gutten, og nå er han bare i veien.
Derfor har du kokt i hop den regla. For at staten skal overta ham.
Stemmer ikke det? Han sier at han er sønnen din.
- Hvordan kom han på det? - Jeg vet bare at han lyver.
Kanskje han lyger. Det har han lært hjemme. Løgnhalser, begge to.
Løgnhals og kranglefant. Du burde ikke vise deg offentlig!
Enten lyger du oss huden full, eller så vet du ikke hva som er sant lenger.
Er du en dårlig mor eller bare gal? Det er enten eller!
- Dette vil jeg ikke høre på. - Jeg har også leger og eksperter.
- Fastholder du at det ikke er din sønn? - Ja, det gjør jeg.
- Ikke kjemp imot. Det blir bare verre. - Hva er det du gjør?
Fangen fraktes til sykehusets avdeling for sinnssyke.
Til journalen: Tiltalte hevder at politiet lurer henne -
- og at vi ga henne en gutt som ikke er hennes sønn.
Før henne bort.
Mrs. Collins tok kontakt 10. mars 1928 da hun meldte sønnen savnet.
Han var savnet til august 1928.
Hun har gjentatte ganger påstått at han fortsatt er savnet.
Hun lider av paranoia, forfølgelses- ideer og virkelighetsforvirring.
Hun kan skade seg selv og andre.
Vi anbefaler innleggelse på sinnssykeasyl til hun blir frisk.
Nok en tvangsinnleggelse. Collins, Christine.
- Attesterende politi? - JJ Jones.
- Nei! Politiet vil hevne seg fordi... - Stille, ellers blir det tvangstrøye.
Te deg som folk. Tvangsinnleggelse.
Spre beina.
Mer.
Inn. Her er rommet ditt. Du får treffe legen i morgen.
Jeg må snakke med en overordnet.
Mitt rom! Nei, dette er mitt rom.
- Får jeg ringe? - Med god oppførsel.
Du får ikke ha aviser, blader, radio, bøker og skarpe ting.
Nei, dette er jo mitt rom.
Mitt rom.
Det er mitt rom.
Mitt rom!
De sa at det var mitt rom!
- Problemer? - Motoren kokte. Det ordner seg.
Kan du hjelpe meg? Jeg leter etter Northcott-gården i Wineville.
Northcott-gården?
Ja visst, ja.
Du er ikke langt unna.
Du må bare følge veien vestover. Rundt en 5 kilometer.
Så tar du til høyre. Hold deg på den veien, så finner du den.
- Er det noe galt? - Nei. Det gjelder bare en mindreårig.
Takk for hjelpen.
Hallo?
Hei!
Hei. Hei, du! Kom hit!
Kom hit!
Det er politiet. Jeg har en arrestordre på Sanford Clark.
Lukk opp døren, eller gå til side.
Gi deg!
Ellers slår jeg fjeset ditt gjennom gulvet!
Er du ikke vel bevart? Vold mot politiet er ulovlig.
Det kan vel være det samme.
Du skal bare hjem til Canada. Hvor ille kan det være?
Hva for noe?
Du kan ikke bli boende i USA så lenge du vil.
Mrs. Collins har ikke ringt?
Dra hjem til henne. Hvis hun ikke er der, må du høre med naboene.
Dette er pastor Gustav A. Briegleb med Herrens ord på radio KGF. God aften.
Vi skulle ha en gjest, men hun er forhindret.
Siden hun ikke kan fortelle hva hun sa til pressen i dag, må jeg gjøre det.
Jeg skal si hva som skjedde, og det skal jeg gjøre hver eneste kveld, -
- helt til noen gjør noe med det.
Billett til Canada. Jeg må dra i kveld.
Det går ikke tog så langt i kveld. Hva med Seattle?
Du kan bytte der eller kjøre over grensa. Tur-retur?
- Enveisbillett. - 15 dollar.
Takk. God tur.
Dere får en halvtimes frokost.
- Jeg må snakke med en lege. - Matsalen er der.
Legen gir beskjed når han er klar.
Du må spise. Det er normalt å spise.
Gjør alt du kan for å virke normal. Det er din eneste sjanse.
- Jeg heter Carol Dexter. Og du? - Christine Collins.
Spis opp. Det er ikke lett, men du må prøve.
Jeg overhørte dem. Du ble tvangsinnlagt av politiet.
De tror at politiet må ha hatt sine grunner.
Det hadde de ikke. Jeg er helt normal. Det skal jeg vise dem.
Hvordan da? Jo mer du prøver, desto galere virker du.
Smiler du for mye, er det undertrykt hysteri. For lite er tegn på depresjon.
Holder du deg nøytral, er du innesluttet. Et mulig tegn på katatoni.
- Har du tenkt mye på det? - Ja. Skjønner du det ikke?
Jeg er også tvangsinnlagt. Og av samme grunn. Vi terget på oss politiet.
Hun var gift med en politimann som banket henne.
Da hun prøvde å si ifra, fikk han henne innlagt.
Og hun der? Politiet banket opp broren hennes.
Brakk armene hans. Og da hun gikk til pressen...
Og du, da?
Jeg jobber på kveldstid.
Jeg jobber om nettene.
På barene. I Downtown.
Jeg hadde en kunde som slo meg. Til slutt anmeldte jeg ham.
Det viste seg at han var purk. Vips, så satt jeg her.
- De kan jo ikke gjøre det. - Tuller du?
Alle vet jo hvor svake kvinner er. Bare følelser og null logikk.
Hvis de skulle finne på å si noe som er til bry, har det jo rablet for dem.
Hvis vi er gale, er ingen nødt til å høre på oss.
Hvem hadde du trodd på? Skrulla som sverter politiet, eller politimannen?
Her holder vi kjeft, lærer å oppføre oss, ellers får vi ikke dra hjem.
Eventuelt drar vi hjem sånn.
Kutt ut!
Er du snill.
Clark? Sanford Clark?
Dokumentene er i orden nå. Du blir sendt tilbake til Canada i overmorgen.
Jeg håper du har lært at du ikke må krysse grensa ulovlig.
Vent litt.
Jeg vil snakke med han som hentet meg.
- Han har sikkert nok... - Det er viktig.
Christine Collins.
Mrs. Collins. Dr. Jonathan Steele.
Jeg håper du har hatt det fint så langt.
- Ja. - Sier du det?
Jeg skulle tro det kunne være vanskelig.
Ja, det er klart det var vanskelig. Men fint nok.
Jeg ser at de tok en blodprøve.
Wassermannreaksjon for å påvise eventuell syfilis. Den påvirker sinnet.
Gjør tanken på at noen kan tro at du har syfilis deg opprørt?
- Nei, de sa det var rutine. - Ja, det er det.
- Vi må ta alle forbehold. - Jeg kan tenke meg...
For noen ville det kanskje oppleves som ubehagelig, men jeg skjønte det.
Ifølge journalen tror du at politiet byttet ut sønnen din med en falsk gutt.
Ikke en falsk gutt. Bare ikke min gutt.
De fant feil gutt. Sønnen min er fortsatt savnet.
Det er pussig. Jeg har en avisartikkel her-
- med et bilde av deg på stasjonen der du ønsker ham velkommen hjem.
Det er jo deg på bildet, ikke sant?
- Ja. - Til å begynne med var det sønnen din.
Nå er han ikke det lenger.
Har det vært sånn lenge?
- At personer blir noen andre? - Folk forandrer seg ikke.
- Forandrer de seg ikke? - Det var ikke det jeg...
- Er ikke politiet ute etter deg? - Nei.
Politiet skal beskytte deg.
- Mener du det? - Ja.
Snodig. Da du ble innlagt, sa du til oversykepleieren -
- at politiet rottet seg sammen for å hevne seg på deg.
Er sykepleierne med på det, eller har du forandret på historien?
Har du ofte problemer med å skille virkelighet og fantasi?
Beklager at du måtte komme hit i regnet, men han insisterte.
Vi får få det unnagjort, så jeg kan dra hjem og bli tørr. Det bøtter ned.
Får håpe det er verdt det.
Er det deg nå igjen?
Nå skal vi se.
Nå?
- Det er ikke noe gøy. - Ikke turen hit i regnet heller.
Søskenbarnet mitt heter Gordon Northcott. Han eier gården.
Jeg fikk bo der mot at jeg passet på gården når han var borte.
Ta noen småjobber og sånt. Jeg kunne bli så lenge jeg ville.
- Jeg trodde at jeg fikk dra når jeg ville. - Holdt han deg fanget? Tøys.
Da jeg kom dit, løp du rundt og var fri som fuglen.
Prøver du å unnskylde at du oppholdt deg her ulovlig?
- Det er ikke det. - Jeg har ikke tid.
- Han sa... - Hva var det han sa?
Hvis jeg stakk av, skulle han drepe meg. Du vet ikke hvordan han er.
Eller hva vi... Hva han fikk meg til å gjøre.
Da tar vi det fra begynnelsen.
Hva fikk han deg til å gjøre?
Vi drepte noen unger.
Jeg ville ikke. Han tvang meg. Ellers skulle han drepe meg også.
Du må hjelpe meg.
Jeg er redd! Jeg vil ikke komme til helvete for å drepe unger.
- Hvilke unger? - Jeg vet ikke hva de het.
- Hvor mange er det snakk om? - Til sammen?
Rundt tjue, tenker jeg.
- Du lyger. - Nei, det er sant!
- Har du drept tjue gutter? - Ja.
Noe sånt.
Jeg sluttet å telle etter en stund.
Gordon sa at en eller to av dem kan ha stukket av.
Men...
- Ingen går rundt og dreper 20 unger. - Vi gjorde det.
Vi gjorde det.
Hvordan?
Som oftest var det bare en eller to. Noen ganger var det tre.
Jeg skjønte alltid når vi skulle av sted.
Han vasket bilen.
Sjekket dekkene.
Sjekket motoren.
Han var redd for at han skulle få motorstopp.
Da kunne vi bli tatt.
Han kjørte i forskjellig retning hver gang. Aldri samme kanten av byen to ganger.
Vi kunne kjøre rundt i timevis. Helt til vi fant noen.
Der er du jo! Vi har lett etter deg.
- Har dere? - Ja visst.
Foreldrene dine har vært i en ulykke, så vi må hente deg.
Det er alvorlig. Politiet kjørte dem til sykehuset, og så skulle vi hente deg.
Inn med deg. Fort deg. Vi må kjøre deg til sykehuset.
Mange vil ikke sitte på med fremmede, men når de ser en annen gutt...
Da ble det lettere.
Når de så meg, tenkte de at hvis han er trygg, er vel jeg det også.
Hver gang de satte seg inn...
... ville jeg bare dø.
Når vi kom tilbake til gården, ble de satt i hønsehuset.
Er dere sultne? Pass på døra, Sanford!
Pass på døra!
Hva er det? Jeg skal ikke gjøre dere noe.
Jeg skal da vel ikke gjøre dere noe. Kom hit.
Noen ganger drepte han dem med en gang.
Andre ganger ventet han.
Hentet noen flere. Helt til han hadde en fire-fem stykker.
Sanford, hold øye med døra!
Han kunne la et par av dem overleve.
I hvert fall så vidt. "Gjør ferdig jobben, San."
"Kverk dem, ellers kverker jeg deg."
Og jeg gjorde det.
Jeg drepte dem. Jeg gjorde det.
Gud hjelpe meg, jeg drepte dem.
Se på meg.
De guttene... Tror du at du hadde kjent dem igjen?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Det er en stund siden jeg har ajourført dem.
Det kan være... Se gjennom bildene.
Hvis du ser noen du kjenner igjen, legger du ned bildet.
Om forlatelse!
- Fy fader. - Det var ikke meningen. Jeg var nødt.
Helsike.
Han her. Se på meg.
Er du sikker?
Helt sikker.
Fy faen.
- Kjære Gud... - Fy faen.
Helvetes jævel.
- Han lyger. Er du ikke vel bevart? - Tjue gutter.
Han bare dikter opp noe for å forklare hva han gjorde her.
Jeg tror dessverre ikke det. Gutten er livredd.
Han plukket ut Collins-gutten. Vi fant ham jo. Leser du ikke aviser?
Eller er det derfor?
Han er her igjen. Pastor Briegleb. Angående Mrs. Collins.
Han kan se til helvete å komme seg vekk før jeg arresterer ham.
Han nekter å gå. Alle vennene også.
I all verden.
Ybarra? Kom deg tilbake på stasjonen.
Vi er pålagt å etterforske alle antatte drap. Det er jo unger!
Jeg avgjør hva som er prosedyren. Ha deg hit med gutten.
Ikke snakk med noen, og ta med den guttungen.
Stasjonssjef Jones. Hva faen har du gjort med Christine Collins? Ikke lyg!
Flere naboer så at hun ble fraktet bort i en politibil.
Mrs. Collins måtte innlegges etter et nervøst sammenbrudd.
Hun får den aller beste behandling. Og det var det hele.
Det er din tur. Medisinering. De får deg til å slappe av.
- Jeg vil vite hva det er først! - Vi kan bruke tvang.
Dr. Steele!
Jeg vil vite hva det er først. Jeg er ikke syk.
Du er ikke syk.
Nei, jeg er ikke det.
- Helt frisk. - Ja, det er jeg.
Da er det sikkert greit for deg å undertegne på dette.
Du vedgår at du tok feil da du sa at gutten ikke var din sønn.
Videre at det var rett av politiet å sende deg hit. Du løser dem fra alt ansvar.
- Det underskriver jeg ikke på. - Da er ikke tilstanden blitt bedre.
Hvis du undertegner, kan du være ute igjen i morgen tidlig.
Jeg tok ikke feil. Sønnen min er fortsatt savnet.
- Nå blir du oppskjørtet. - Ja, for...
Jeg underskriver ikke, for det er ikke min sønn. Sønnen min er savnet!
Pasienten er hysterisk. Hun må beroliges.
Nei, nei, nei!
Gi dere!
Ikke bland deg inn! Dette er en politisak. Det gjelder alle sammen!
Skulle tro du hadde nok problemer med politiet, du som er hore.
- Vold mot pleier. Rom 18. - Nei!
Kom igjen, gutt.
Unnskyld? Jeg kan overta.
Han må avhøres.
Brady og Ross. Dere blir med. Jeg forklarer på veien.
- Du skulle ikke ha gjort det. - Jeg hadde lyst. Det kjentes godt.
Jeg mistet to unger hos kloke koner. Jeg hadde ikke noe valg.
Jeg kunne ikke slåss for dem.
Det kan du. Ikke gi deg.
Det skal jeg ikke.
Faen ta dem. Og hesten de kom ridende på.
Den slags språkbruk sømmer seg ikke for pene damer.
Av og til er det sånn språkbruk som må til.
Ja vel?
Når du ikke har mer å tape.
Du får ikke være her inne!
Ta huset. Du tar låven.
- Det er tomt. - Her også.
Ta med spaden.
Kom igjen.
Du må vise meg det.
Kom igjen. Vis hvor det er.
Er det her?
- Er du sikker? - Ja.
Grav.
Begravde du dem, får du grave dem opp igjen.
Sett i gang.
Du hørte hva jeg sa. Grav.
Herregud.
Rapporter det. Få tak i rettslege og alt som er av politifolk.
Etterlys Gordon Stewart Northcott. Jeg har mer informasjon i bilen.
Gi deg nå, gutt.
Du kan gi deg nå.
Vi kan overta nå. Vi kan overta...
Vi kan ta resten. Det er over nå.
Journalen.
La oss være alene.
Du nekter å ta medisinene, så de gis med tvang.
Seks dager, Mrs. Collins, uten frem- gang. Vi må nok gå kraftigere til verks.
Hvis du ikke vil bevise at du er blitt bedre ved å undertegne her.
Faen ta deg og hesten du kom ridende på.
Rom 18.
Jeg vil snakke med en overordnet. Med en gang!
Hvem er det som bestemmer her?
- Jeg er vakthavende overlege. - Sperret du Christine Collins inne?
Denne saken skal vi snakke om. Les artikkelen.
Stans.
Mrs. Collins, er du villig til å undertegne?
Nei.
Du kan gå.
- Hva? - Du kan bytte på rommet ved siden av.
- På rommet ved siden av? - Ja. Sett i gang.
Faen.
Jeg vil se alle papirer dere har på Mrs. Collins. Hvert eneste lille ark.
Når utskrives hun?
Drepte barn i Riverside! Tidenes drapssak!
Collins-gutten antakelig død!
Jeg er så lei for det.
Din befatning med Christine Collins- saken har gjort oss til latter.
Det kan bli snakk om erstatning og straffeansvar.
Ingen kunne vite om det. Verken vi, sheriffen eller marshalkontoret.
Og den Collins-kvinnen... Jeg er slett ikke sikker på at sønnen er blant ofrene.
Det var fire andre bilder som lignet på ham. Clark-gutten kan ha tatt feil.
Det er bare en ting å si: Hvem bryr seg?
Borgermesteren vil glemme det. Det vil jeg også.
Derfor bør du slutte å mase om at Walter Collins ikke er blant ofrene.
Hvis du fant feil gutt, og Collins ikke er død, hvor faen er han da?
Da vil folk spørre seg hvorfor vi ikke har funnet ham.
Hvis han derimot er, eller kan være, -
- blant de stakkars guttene som ble drept i Wineville, slutter maset.
Den pinligheten må du tåle å leve med.
Det er bedre med litt kortvarig bry enn et langvarig problem.
Gutten har vært borte i snart et år. Vi finner ham ikke nå.
Han er mest sannsynlig død. Det er bedre at hun innser det nå, ikke sant?
- Ja, sir. - Fint. Det var alt.
Skal det være på den måten, er vi ferdige. Sett ham i varetekt.
Jeg har ikke gjort noe. Jeg var ikke her da det skjedde.
Da du lekte Walter, hindret du politiets etterforskning. Du kan bli medskyldig.
Det er synd. Fengsel er mye verre enn ungdomsfengsel eller fosterhjem.
Det kan dere ikke gjøre. Jeg er bare en unge.
Sanford Clark er bare 15. Han havner i fengsel.
Alle drapsmenn og medskyldige settes i fengsel.
- Ut med ham. Jeg kan ikke gjøre mer. - Jeg vil ikke i fengsel!
Vis det.
Jeg visste at det var i Los Angeles at Tom Mix-filmene blir laget.
Hvis jeg traff Tom Mix, kunne jeg kanskje få ri på hesten.
Hesten heter Tony. Visste du det?
Hvordan går det?
Det står fortsatt en politibil utenfor. De lurer vel på hva du skal gjøre.
- Jeg drar hjem. - Og så?
Jeg har tenkt på det. Det de gjør med de kvinnene, og det med Walter...
Jeg sa at han ikke skulle slå først, bare vinne. Jeg har tenkt å vinne.
Nå er du såpass kjent at selv politiet vil nøle med å hevne seg.
Men det kan fort forandre seg om de bare føler seg truet nok.
Hva kan de stille opp med denne gangen?
Ingenting.
Nå drar jeg hjem.
- Hei, søster. - Gordon!
- Jeg visste ikke at du var her. - Jeg kom for et par dager siden.
- Jeg ville overraske deg. Er det greit? - Klart det! Kom innenfor.
- Hvor er min søte niese? - Hun dro inn til byen.
Hun kommer hjem i kveld. Bob er her.
Jeg ville spørre om jeg kunne bli et par dager.
Kan jeg låne badet? Det var en lang kjøretur, og jeg trenger en dusj.
Var det...? Gå til naboen. Jeg ringer politiet. Fort deg.
- Han er oppe. - Gå rundt på baksiden.
Mrs. Collins, dette er min venn, Mr. Hahn.
- De har min dypeste medfølelse. - Får vi komme inn?
Takk, men de har ennå ikke kunnet fastslå at sønnen min er blant ofrene.
Det blir ikke lettere med tiden. Datteren min døde av polio.
Hver dag er det noe jeg vil fortelle henne. Så husker jeg at hun er borte.
Jeg kontaktet politiets klagenemnd.
Jeg får ikke vitne eller innkalle vitner. Det trengs ikke.
Mine kilder sier at de hevder at Jones og L.A.-politiet ikke gjorde noe galt.
De skylder på gutten.
Og på deg siden du var så vanskelig at de måtte få deg innlagt.
Jeg må finne en advokat og gå til sivilt søksmål.
Jeg kontaktet den beste. Han har vunnet fire søksmål mot byrådet.
Dessverre har vi ikke råd til å engasjere ham.
Derfor gjør jeg det uten betaling.
Det blir en ære å forsvare din ære.
På 15 år har jeg ikke sett noen kjempe så lenge og utrøttelig.
Saken dreier seg om rettferdighet.
Jeg heter Hahn. Kjennelsen krever at dere løslater-
- alle som er tvangsinnlagt av politiet. Saken er under etterforskning.
Beklager, men vakthavende lege er...
Hent de navngitte kvinnene, ellers havner du bak lås og slå selv.
- Jeg har ikke fullmakt... - Gå til side.
- Har du noen kommentar? - Jeg har det bra.
Jeg har vært på ferie. Det var en fin ferie.
Politiet har vært svært underholdende.
Hvordan unngikk du å bli tatt?
Jeg gjorde jo ikke det.
Jeg visste ikke om at jeg var etterlyst engang. Det tenkte jeg ikke på.
Initialene står på kofferten.
- Visste du hvorfor du var etterlyst? - Jeg lot være å spørre.
Hva vil du si til foreldrene til de barna du drepte?
Ingen kommentar.
- Borgermester Cryer? Det var uventet. - Det var dette også.
Stevninger, begjærte vitneforklaringer, spørsmål. Fra Hahn og klient Collins.
Du trenger ikke finlese. De kommer til deg også.
Byrådet vil også se nærmere på saken.
- Helsike heller. - Jeg trodde saken skulle bli borte.
- Det er valgår. - Den blir borte. Jones sørger for det.
Det holder ikke at han sier at det var hans feil.
Hvis han er ute av bildet en stund, kan det roe gemyttene til høringen er over.
- Hva er det som skjer? - Tidenes største demonstrasjon.
For den Collins-dama, tro det eller ei.
Du store.
- Mr. Harris. - Herrens veier er uransakelige.
Det er sannelig sant.
Fy skam!
Mine damer og herrer.
24. oktober 1928 Vi har aldri hatt så mange i salen.
Derfor ber jeg dere om å avstå fra demonstrasjoner.
Vi er her for å finne ut hva som virkelig skjedde.
Alle skal få si sitt, om vi så må holde på i en uke.
Mr. Thorpe, jeg ser ingen fra politiledelsen her.
Er det noen fra politiet her? Er politimester Davis her?
Er stasjonssjef Jones her?
Mrs. Collins, kan du bli med meg over gata en liten stund?
Det er noe du bør se.
Det er synd å ta en pause før vi har begynt, men vi må ta noen telefoner.
Politiet syntes det var best å holde det skjult for å unngå folkekaos.
Mrs. Collins. Jeg heter Leann Clay. Dette er min mann, John.
Jeg ville uttrykke min medfølelse.
Det vi gikk gjennom da David var savnet, var ille nok. Og nå dette.
Men det politiet gjorde mot deg... Det kan ikke unnskyldes.
Alle reiser seg.
Vennligst sett dere.
Hei!
Jeg har lest om deg. Du er jammen tøff som hamler opp med politiet.
Tiltalte bes reise seg.
Gordon Stewart Northcott, du er tiltalt for tre overlagte drap.
Ytterligere 17 straffepunkt vurderes av statsadvokaten. Hva er din erklæring?
Ikke skyldig, ærede dommer.
Du kan sette deg, Mr. Northcott.
Tiltalte liker å reise, så han løslates ikke. Partenes begjæringer høres i morgen.
Walter Collins ble meldt savnet 10. mars 1928. Leteaksjonen var riksdekkende.
18. august mottok vi et telegram om en gutt som passet signalementet i Illinois.
Gutten sa at han het Walter Collins.
Vi organiserte da transport tilbake til California.
- Da sa Mrs. Collins at det var feil gutt. - Ja. Selv om bevisene var sterke.
Nyere hendelser har jo vist at hun hadde rett.
Hvorfor ble hun sendt til psykiatrisk evaluering?
Guttens identitet påvirket ikke beslutningen.
Hun oppførte seg underlig. Hun var ofte kald, fjern og ufølsom.
Særlig da vi hadde funnet gutten i DeKalb og i påfølgende samtaler.
På grunn av hennes urovekkende atferd -
- fikk jeg henne innlagt til observasjon på avdelingen for sinnssykdom.
Lett som bare det. Du knipser, og en uskyldig kvinne slenges på asyl.
Alle familier er i fare.
En politistasjonssjef kan ha en kvinne på kontoret og så slenge henne på asyl.
Hun ble ikke slengt. Hun ble ikke slengt!
- Hva sa du? - Hun ble ikke slengt, hun ble ledsaget.
Verbet er mindre viktig enn at hun ble sperret inne uten fullmakt.
Her er erklæringen om sinnssykdom i saken California mot Christine Collins.
- Hvem undertegnet den? - Jeg.
Nå skal vi se.
En kvinne ble slengt på sinnssykeasyl uten fullmakt.
Da den ble skrevet noen dager senere, trengtes ingen dommer, -
- fordi hun allerede befant seg på asylet.
- Stemmer det? - Teknisk sett.
Grep måtte tas, for det var en uvanlig situasjon.
Er det vår feil at vi ble lurt av en som sa at han het Walter Collins? Nei.
Gitt hennes atferd, var det ikke rart at vi trodde at det var noe galt.
- Fordi hun kritiserte dere? - Hun hørte ikke etter! Hun var bare sta.
Hun prøvde å ta saken i egne hender, og når det...
Fordi hun sloss for sønnen! En gutt som kan ha vært i live da.
Men dere brukte tiden på å benekte at dere tok feil.
Det var akkurat det som skjedde.
På et eller annet tidspunkt, mens alt dette foregikk, -
- ble Walter Collins brutalt drept.
Sammen med opptil 19 andre gutter på Northcott-gården i Wineville.
Stemmer det?
Ja, det stemmer.
Ingen ytterligere spørsmål.
Vi har lyktes med å identifisere gutten som har gjort så mye ugagn i det siste.
Arthur Hutchins fra Cedar Rapids i Iowa.
Vi har arrestert han som skal ha drept Walter Collins.
Dermed har vi løst to store mysterier.
Dere gir vel like mye plass til det gode vi gjør som en sjelden feiltakelse.
Her er guttungens virkelige mor, Mrs. Janet Hutchins.
- Arthur! Jeg håper han ikke var til bry. - Nei da. Hva med et fotografi, karer?
Mrs. Collins, kvinnen han bodde hos, ville gi ham disse klærne.
Takk. Var ikke det snilt? Si takk til politimannen.
- Jeg vil ikke ha dem. - En fremmelig liten gutt.
Det var ikke min feil. Det var politiet som sa at jeg het Walter Collins.
Skyld på politiet, ja. Det er mye av det for tiden.
Ha det bra, Arthur! Ha en fin reise.
Det var alt for i dag.
Den 10. mars, da jeg kom hjem fra jobb, var Walter borte.
Stasjonssjef Jones handlet ut fra det han visste.
Walter Collins hadde mellomrom.
Han kjente ikke klasserommet.
Vi forutsetter at politiet gjør oss oppmerksom på -
- personer hvis atferd ikke er passende.
... nesten 10 cm kortere...
Disse bildene bekrefter det Sanford Clark sa.
Han hjalp til med å drepe disse barna.
Ta en ordentlig titt på bildene.
De fjerner all rimelig tvil omkring omstendighetene til de grufulle drapene.
Jeg er her inne, pastor.
Jeg pleide å gå forbi rommet mens Walter lå og sov.
Jeg kunne ikke se eller høre ham, men jeg kjente ham.
Det er derfor jeg ikke tror at Walter er død.
Jeg kjenner ham fortsatt.
- Mrs. Collins... - Jeg vet hva politiet sa.
Men de likene... De kunne ikke identifiseres helt sikkert.
Kanskje han tok feil da han valgte ut bildet av Walter.
Jeg skjønner godt at du ikke vil godta det. Hvilken mor vil vel det?
Men det er på tide å gå videre. Du må begynne på nytt.
Sønnen din ville ha ønsket at du gikk videre.
Kanskje det.
Eller kanskje han vil at jeg skal lete. Kanskje han venter på meg et sted.
Jeg tror han venter på deg.
Han venter der hvor vi alle skal gjenforenes med våre kjære.
Og den dagen vet han helt og fullt, fra innerst til ytterst, -
- at du gjorde alt som sto i din makt, Mrs. Collins. Alt.
- Nå bør vi gå. - Et øyeblikk.
Jeg ber om ro i salen.
Høringskomiteen har hørt alle vitnemål. Basert på det vi har hørt, -
- tilrår vi at suspensjonen av stasjonssjef Jones gjøres permanent.
Herr formann. Har juryen avsagt kjennelsen?
Det har vi.
Tiltalte bes reise seg.
Dessuten, at man vurderer en endring i gjeldende lover og rutiner-
- for hvordan byens borgere kan innlegges på mentalsykehus.
Vennligst les kjennelsen.
Juryen kjenner Gordon Stewart Northcott skyldig i overlagte drap.
Til slutt: Publikums tillit til politiet kan bare gjenopprettes -
- dersom politimesteren fjernes. Det er komiteens tilråding.
Høringen er avsluttet.
Ønsker tiltalte å si noe før dommen avsies?
Jeg vil gjøre det klart at jeg ikke ble rettferdig behandlet av dommeren.
Eller av denne retten.
Den eneste som er verdt noe her inne, er henne.
Hun svertet meg ikke i avisene.
Hun vet hvordan det er å bli dømt for noe man ikke har gjort.
- Det holder. - For så å bli kastet i fangehullet.
Der skal man bare råtne bort. Ikke sant?
Jeg drepte ham ikke, Mrs. Collins. Jeg ville ikke ha gjort Walter noe.
- Få kontroll over klienten! - Han er en engel.
Slipp meg!
Gordon Stewart Northcott.
Rettens dom er at du føres til St. Quentin-fengselet -
- hvor du holdes i isolat i to år fram til 2. oktober, 1930.
På den datoen skal du henrettes ved hengning.
Må Gud se i nåde til deg.
Kan jeg ta ti minutters pause?
En eller annen gang bør du kanskje ta pause i ti minutter.
- Det kan gjøre deg godt. - Vi får se.
Det er Christine Collins. Jeg ringte i går.
Har du fått sett på om signalementet passer på sønnen min? Walter Collins.
Nei vel. Hvis det er greit, ringer jeg tilbake om en måned.
Mrs. Collins? Ja, jeg vet det.
Det var derfor jeg ville snakke med deg. Det gjelder Walter.
Vi har fått et merkelig telegram.
- Fra hvem da? - Gordon Northcott.
- Han vil snakke med deg. - Hvorfor det?
Han vet at du fortsatt leter etter sønnen din, og før han dør...
Han sier at han løy da han sa at han ikke drepte Walter.
Han er villig til å vedgå det. Hvis du drar dit, skal han si sannheten.
Slik at du kan gå videre og finne fred.
Han skal henrettes i overmorgen i St. Quentin.
Du har ikke så god tid. Det tok hele formiddagen å arrangere det.
Du er den første kvinnen på 30 år som får treffe en seriemorder-
- rett før henrettelsen.
Går det fint? Vi står rett utenfor.
Tjue minutter.
Du har vel ikke røyk på deg?
Mr. Northcott, du ba meg om å komme. Du skulle si sannheten om sønnen min.
Ja.
Jeg sa visst det. Men du skjønner...
Jeg trodde ikke at du ville komme.
Og nå...
- Hva nå? - Jeg hadde ikke trodd at du...
- Jeg vil ikke snakke med deg. - Vil du ikke snakke med meg?
Jeg klarer det ikke. Ikke med det de skal gjøre mot meg i morgen.
Det er lett å sende et telegram.
Men nå som du er her, på ordentlig...
- Jeg kan ikke si det du vil høre. - Hvorfor ikke?
Jeg vil ikke dø med en løgn på leppene. Jeg har gjort bot.
Jeg ba Gud om tilgivelse, og det tror jeg at jeg fikk. Jeg har vært snill.
Men hvis jeg lyger nå, hvis jeg synder nå, har jeg ikke mer tid.
Jeg blir ikke tilgitt igjen, og jeg vil ikke komme til helvete.
Jeg vil ikke.
Det var du som ba meg om å komme.
Mr. Northcott, kan du se på meg? Se på meg.
Drepte du sønnen min?
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Jo, det gjør du. Drepte du ham?
Jeg sa jo at jeg ikke ville snakke med deg.
Drepte du sønnen min?! Drepte du ham?
- Jeg vet ikke. - Vet ikke? Husker du ikke?
- Svar, da! - Jeg vet ikke hva de het.
- Drepte du ham? - Slipp meg.
- Drepte du ham? - Vet ikke.
Drepte du ham? Du vet hva han heter. Du kalte ham en engel!
Du vet hva han heter! Drepte du ham?
Drepte du sønnen min? Så svar, da!
- Ellers får jeg svi? - Jeg håper du kommer til helvete.
- Drepte du ham? - Vakt!
Drepte du sønnen min? Jeg håper du kommer til helvete.
- Jeg håper du kommer til helvete! - Beklager.
Drepte du ham?
Gordon Stewart Northcott, du er dømt for drap.
Straffen er henrettelse ved hengning.
Ingen utsettelse eller benådning er gitt.
Dommen blir derfor fullbyrdet i henhold til Californias lover.
- Er det noe du vil si? - Nei.
Ingenting.
Jeg holdt meg på den smale sti etter skriftemålet. Akkurat som jeg sa.
Kommer det til å gjøre vondt?
Vent. Ikke så fort.
Jeg vil ikke gå så fort!
Nei, jeg vil ikke. Nei!
Tretten trinn!
Tretten trinn. Men jeg tråkket ikke på alle, forbanna jævler!
Jeg tråkket ikke på alle.
Vær så snill!
En bønn. Vær så snill.
Gud! Vær så snill.
Kan ikke noen be for meg?
Nei!
Stille natt,
hellige natt.
Alt har søvn
og mørket tatt.
Trofast våker
de hellige to.
27. februar 1935
Det er selskap hos meg. Under utdelingen.
- Jeg har så mye å gjøre. - Bli med, da!
Dere slet ut linjene herfra til Baltimore. Kos dere. Jeg har radioen.
- Er du sikker? - Ja da. Ha en fin kveld.
Jeg har virkelig...
Hei, Ben.
Jeg skal ut og spise med noen venner på Musso & Frank.
De skal spille radiosendingen i restauranten. Det kan bli moro.
Det ville være hyggelig om du ble med.
Jeg har så mye å gjøre.
God kveld!
Ben?
Jeg satset på "Det hendte en natt" som beste film.
Ingen tror den kan slå "Cleopatra".
Vinner den, kan vi feire med middag i morgen.
- Avtale. Jeg ringer hvis den vinner. - Jeg sitter nå her.
"Den tynne mann".
- "Cleopatra". - Oppskrytt.
Og "Det hendte en natt".
Clark Gable, Claudette Colbert. Det holder lenge.
Og vinneren er...
"Det hendte en natt"!
Jeg visste det!
Jeg spanderer.
- Er det Christine Collins? - Ja, det er det.
- Det er Mrs. Clay. Husker du meg? - Ja, selvsagt.
Jeg måtte ringe med én gang.
Politiet ringte. De har funnet en gutt, Christine.
- Hvor da? - Lincoln Heights. Vi er på vei dit.
Jeg kommer.
Jeg ville gå rett inn, men de må snakke med ham først.
- Er de sikre? - De er sikre.
Det viktigste er at jeg er sikker selv. Det er David!
Han lever, Christine! De fant ham i Hesperia.
Du var på vei hjem fra skolen. De ba om hjelp til å lete etter hunden.
- Hva skjedde da du satte deg inn? - De kjørte rundt lenge.
Så kom vi fram til en gård.
- Kom igjen. Davy! - Slipp meg!
Var det flere gutter der?
Ja. Fem, tror jeg.
Det er lenge siden.
Hei, gutter. Her er Davy. Ta godt imot...
- Vi vil ha mat! Jeg vil ut! - Hold kjeft!
Snakket du med dem?
Husker du noen av navnene deres?
To av dem var brødre. Jeg tror etternavnet var Winslow.
Den eldste het Jeffrey.
Og Walter.
- Walter? - Ja.
Husker du etternavnet til Walter?
Collins.
Walter Collins.
Du husker ikke alle navnene.
- Du husker hele navnet hans. - På grunn av det som skjedde.
Walter og Jeffrey snakket sammen. De fant en del av buret som var ødelagt.
De ville prøve å rømme.
Når vi kommer oss ut, må vi løpe hver vår vei.
Det kom til å bli mye bråk.
Hvis hullet var for lite, kunne vi sette oss fast.
Hjelp. Fort deg.
Foten min sitter fast. Kan du ikke hjelpe meg?
Han kommer!
Foten min.
Hei! Hva faen er det dere...?
I svarte!
Kom deg tilbake hit! Stopp!
- Slutt! - Se til resten!
Jeg kommer etter dere. Faen i helvete!
Jeg kommer til å finne dere!
- De er ikke der! - Inn i bilen. Jeg skal finne dere! Faen!
Kom deg inn, Sanford.
- Det var siste gangen jeg så dem. - Du vet ikke om de andre to ble tatt.
Jeg vet bare at hvis ikke Walter hadde kommet tilbake, -
- hadde jeg ikke kommet meg derfra.
Hva skjedde etter det?
Jeg holdt meg unna hovedveiene til jeg så et ventende tog.
- Jeg hoppet på. - Hvorfor sa du ikke ifra til noen?
Jeg trodde de var ute etter meg. Eller foreldrene mine.
Så jeg sa det ikke til noen.
Jeg var alene til jeg fikk noe å spise av miss Lansing.
Jeg sa at jeg var foreldreløs.
Hun sa at jeg kunne få bli, og det gjorde jeg.
Hver natt våknet jeg og trodde at de var rett utenfor.
Så hørte jeg politiet på radioen om det som skjedde på gården.
- Da kunne jeg i hvert fall ikke dra hjem. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke hadde sagt ifra om det.
Jeg var redd for at de skulle skylde på meg.
Jeg bare holdt meg unna.
Hva fikk deg til å ta kontakt nå, etter så lang tid?
Jeg savner mamma sånn.
Jeg savner pappa.
Jeg vil bare dra hjem.
Jeg vil bare hjem.
Utrolig. Fem år etterpå. Alle tror han er død, og der er han.
Og det er takket være Walter.
Det var modig gjort av ham. Du kan være stolt av ham.
Det er jeg.
- Tror du fortsatt han er der ute? - Hvorfor ikke?
Tre gutter rømte den natten. Kanskje de andre også klarte seg.
Kanskje Walter også er redd.
Redd for å komme hjem eller redd for at noen er sinte.
Uansett gir det meg noe jeg ikke har hatt før nå i kveld.
Hva da?
Håp.
Stasjonssjef Jones ble suspendert, politimester Davis ble degradert, og borgermester Cryer frasa seg gjenvalg.
Briegleb fortsatte å bruke radioen til å avsløre tjenestefeil og korrupsjon.
For å bli kvitt skandalen byttet Wineville navn til Mira Loma.
Christine Collins sluttet aldri å lete.